Mads Skjern, der selv har haft 15 års uafbrudt succes -
- forstår ikke, at sønnen Daniel hellere vil tegne tøj end sælge det.
Mads savner Ellen, der er blevet gift med storentreprenør Lamborgs søn -
- og som trods besættelsen lever det muntre liv.
Misse Møhge ligger under for den kværulantiske lærer Andersen -
- og har nu fundet på, at hun vil giftes.
Regitze går sine egne veje.
Hun er stukket af fra husholdnings- skolen og er valgt til Miss Vår.
Formanden for Korsbæk Banks bestyrelse, konsul Holm, er død.
Landsretssagfører Skjold Hansen vil gerne være hans efterfølger.
Han ser stort på, at han generes af gadens unger -
- fordi tyskerne har lejet et af hans foretagender.
Skjold Hansen mener, han kan ordne cykelsmedens drenge.
Dr. Hansen meddeler Agnes, at Røde er kommet til Sverige.
Agnes giver sig til at opkøbe gamle bakker -
- som hun maler og sælger blandt andet gennem Skjerns Magasiner.
Hun vil købe Katrines hus, som hun er lejer i -
- men Mads tør vædde på, at Katrine aldrig vil sælge.
Vask dem endelig ikke i for varmt vand.
Nå.
- Er det dem, der holder vagt nu? - De går ved havemuren om aftenen.
- Den ene er nærmest en olding. - Ja, og den anden er en dreng.
Jeg syntes nok, det var Dem.
- Så fik vi vores varme bad. - Nu var karret vel rent?
Ja, og vandet var dejlig varmt. Fruen kunne godt gå derhen.
Nej, så hellere lunkent vand fra komfuret.
- Kan De ikke lugte det, Laura? - Hvilket?
Den sødlige lugt. Nu er der skjolder på skorstenen i stuen.
Maler Hansen ordner det. Han siger, det er tørvene.
De sidste tørv, vi fik, er det rene mudder.
Det er, som om der lå lig under gulvene og rådnede.
Fruen kan sige det til fru Hansen.
Det er ikke min afdeling.
Det var ikke for at genere Dem.
- Det hele er en værre redelighed. - Er der andet?
Min Familie Journal er ikke kommet.
Hipoerne har sprængt den i luften. Det hus, hvor de trykker den.
- Hvad bliver det næste? - Det bliver nok Tidens Kvinder.
Gudskelov, maler Hansen. Måske kan De fjerne lugten.
De kan følges med mig op.
- Må jeg se, om den er der? - Ja.
Må jeg godt give den mad?
Må den ikke spise herinde?
Vi får et hus med din mor. Stil skålen udenfor og luk døren.
I skal ikke sige til Frederik, at jeg har været her …
Den er dansk, men man vænner sig til den.
Frederik siger, at I er nogle grimme drenge.
Men dog.
Fordi det med pengene ikke bliver ordnet.
Lærer Andersen skal nok få sin mindefond, og nevøen …
Oscar, ja … Han er lærer ligesom Frederik.
Han skal nok blive betænkt.
Han bliver også min familie, når Frederik og jeg bliver gift.
Der er mange bestemmelser i tante Møhges testamente.
Særeje er svært at få ophævet. Skål.
Frederik siger, det varer så længe, fordi I ellers skulle arve.
Sludder.
Det siger jeg også til Frederik. Hvorfor bliver det så ikke ordnet?
Fordi vi har krig, Misse.
Lov og ret er omtrent ophævet. Vi har heller ikke noget politi.
Hvorfor kan vi så ikke selv lave det om?
Nej, så bliver der vrøvl, når der igen er lov og ret.
Det ordner sig siden hen.
Det skulle have været en bryllupsgave til Frederik.
Giv ham det slumretæppe, som blev indsamlet som kædebrev.
Det blev ikke til noget.
- Og de fire lapper, du selv hæklede? - Dem sendte jeg.
Men da jeg skulle have 128 lapper -
- så kom der kun syv.
Nogen må have brudt kæden. Konsulinden fik kun 11 lapper -
- og det længe efter at den stakkels konsul var død.
Så vent med at gifte dig.
Så går det mig ligesom de andre.
Frk. Friis blev jo aldrig frue, og oberstens Vicki …
Hun var jo en slags frue. Hun ville ikke være enkefrue -
- og nu er hun jo …
Hvad er der så vigtigt ved at være frue?
Det er kvindens bestemmelse. Lille mor var også frue -
- før hun blev enkefrue. Ligesom konsulinde Holm er nu.
Så gift dig, Misse. Maude og jeg vil holde dit bryllup.
I jeres stuer? Så bliver det, som hvis lille mor var med.
Har du selv brug for penge?
Næ, jeg sidder jo husfrit -
- og får 100 kr. fra kommunen. Og dem for at spille hos fru Violet.
Næ, formuen må der ikke røres ved.
Får du intet af lærer Andersen? Han er jo på kost.
Når man ikke er gift, tager man ikke penge af en herre.
- Hvad er det for stygge tanker? - Sådan er jeg.
Lille mor sagde også, at du var en værre knægt.
Grrr!
Rødspætteskind? Det er utroligt.
Ja, det er dygtigt.
Og hvordan går det Dem?
Jeg klarer mig, selv om vi snart har skåret den sidste tørv.
Så har De vel tid til at ordne en forretning?
- Hvis det står i min magt. - Det må blive mellem Dem og mig.
De har vel aldrig tvivlet på min diskretion?
Næ, men nu skal diskretionen også omfatte den anden part.
Det drejer sig om Havgården.
- Der, hvor den nye folkepark ligger? - Hvor den nye vej ud til sundet går.
- Den var De jo med til at betale. - Så Korsbæk kunne få sin folkepark.
Og så folkeparken ikke kom til at ligge på Fedet!
Også derfor måske.
Men nu vil Antonsen sælge Havgården, og den køber De.
Jeg?
Bagefter sælger De den til mig med en fortjeneste ud over salæret.
Antonsen skal have 60.000 kr. kontant.
Så kunne jeg have lyst til at beholde gården selv.
Det er ikke prisen. Resten afregnes på anden måde.
- Og Antonsen er indforstået? - Ja.
Vil De af med nogle penge sådan i det stille?
Er Antonsen ude på noget i den 11. time?
Jeg kender ikke Antonsens motiver. Han kender heller ikke mine.
Men Deres fortjeneste bliver på 10.000.
- Ud over salæret? - Ja.
Tak.
Fru Jeppesen.
Og fru Nielsen.
Fru Rumm … hvis De blev om aftenen, ville De tjene mere.
- Det er manden. - Ja, han skal vel opvartes.
Hvis jeg må gå hjem og komme igen senere -
- så kunne jeg klare nogle flere knapper og bælter.
- Hvis der ikke bliver spærretid … - Kan De ikke bare blive længere?
Nej, jeg er nødt til at gå hjem først.
- Hvor bor hun? - Hos fru Violet Vinter.
- Boede hun ikke på pensionat? - Det havde hun ikke råd til.
- Åh, hvor er jeg træt. - Fik du afregnet med alle?
Ja, og afleveret bakkerne hos Skjern.
Jeg henter drengene fra dans, og så giver jeg middag.
Dav, Fede.
Ingen øl … Men kaffe, te og mineralvand.
- Kaffe og kage. - Så gerne.
- Og her? - To kander te, af den vanlige.
- Der er stegt flæsk. - Og en stegt flæsk.
To kaffe og én dagens ret.
Det er nok Marie.
Et øjeblik. Fruen …
Hvad skal vi have, Marie?
Jamen så farvel da.
En flæsk mere.
- Har fruen overarbejde? - Hun skal spise på Postgaarden.
Én dagens ret.
Hvad har du lyst til? Kylling?
To kylling og én til at dele. Har De øl?
En smule, forbeholdt de spisende gæster.
To øl og to Chabeso.
- Der er sandelig nogen, der kan. - Det kunne De da også, frk. Møhge.
Lille mor lærte mig aldrig at smide penge ud på en restauration.
Nu må jeg vist hjem og lave mad til Frederik.
Når De skal giftes, holder De da op med at spille?
Frederik mener, man skal holde sit klaverspil ved lige …
Tak … han venter jo.
Jeg ville nu ikke gøre det, Mads.
Som bankmand må du vel vide, at så snart krigen holder op -
- begynder jagten på pengene.
Næppe dem, der er opgivet og betalt skat af.
Sådan som det er gået, har ingen opgivet alt.
Jo … jeg blandt andre.
- Hvad med din svigerfar? - Det vedrører ikke mig.
Han har ført store beløb over på konens særeje.
- Og givet Iben forskud på arv. - Det er ikke mit anliggende.
- Hun er måske ikke din kone mere? - Hvad vil du med Havgården?
Udstykke den. Folk vil bygge ved sundet.
Jeg troede, vi skulle spise.
Jeg har ryddet op. Bordet stod jo endnu.
Arnold var her til frokost. Han havde Hansi med.
- Hvad den dreng kan sige … - Og grise!
Man kan høre, du aldrig har brudt dig om børn.
- Er maden færdig? - Kartoflerne skal lige koge.
Jeg har lagt penge til dig.
Du må kunne mærke, at du sparer ved ikke at bo i pensionatet.
Det kan jeg også.
… de sejre, danske sabotører har opnået mod tyske troppebevægelser.
Danske patrioter har foretaget angreb på landets jernbanelinjer -
- så der ikke ankommer tog til Tyskland uden forsinkelse -
- enten fordi de er blevet angrebet eller har måttet omdirigeres -
- på grund af sabotage.
Disse aktioner er et virkningsfuldt bidrag -
- til de løbende militære operationer på vest- og østfronten.
Hans Christian?
- Der er sket noget frygteligt. - Lad mig lige høre det her.
Her er London. Vi bringer en særmelding:
Hilsen til Vilhelm, Troels, Rudolf, Stella, Bruno, Ulla …
Det der behøver du da ikke at høre.
Hvad er det, der er så vigtigt?
Vi har løbesod.
Også vi … Det er tørvene.
- Det kan vi da ikke leve med. - Hvis det var det eneste …
Er der da andet?
Misse skal giftes den anden april, og brylluppet skal holdes her.
Kan du ikke få hende fra den vanvittige idé at gifte sig?
Nej, hun er bindegal.
- Det var det. - Vil du ikke spise med?
Nej tak, jeg skal … Vi fik vist også talt færdig.
- Om hvad? - Havgården.
Mads får den jo så billigt.
Der holder en vogn med tyskere, og en af dem er i forstuen.
Hvor mange er der?
Der er vist to. De sidder i bilen.
Han spørger efter Ellen Skjern. Han er høflig nok og taler dansk.
Vis ham ind.
De ønsker?
Mit navn er Bent Godtfredsen. Træffer jeg Ellen, født Jørgensen?
Nej, vores datter bor ikke her.
- Ved De, hvor jeg kan træffe hende? - Nej … Hvad drejer det sig om?
Det er i et sørgeligt anliggende.
Hvad er der sket?
Deres datters far er faldet.
Skulle De ikke underrette Holger Jørgensens egen familie?
Familien er underrettet. Det her er en vennetjeneste.
Vi lovede Holger at aflevere det her til hans datter.
Vi skal nok viderebringe det.
Jeg har kendt Holger siden partiets start.
Han var så stolt af hende.
Det er vist en ikon, han skaffede i Rusland.
En kammerat havde den med hjem. Her er den sammen med brevet.
Ja tak.
Vi troede først, han var savnet. Det viser sig, han blev derovre.
Og det ved De helt bestemt?
Ja. Han faldt på ærens mark.
Farvel.
Det er altid de bedste, som dør.
- Brænd det! - Mads …
Ellen må aldrig få det at vide.
- Nu hører vi ikke mere til Holger. - Nej … herregud.
Hvad skete der med Kristen?
- Han er måske hjemme. - Jeg prøver at ringe.
Hvad er det alt sammen for noget?
- Hvad ville de? - Det nåede jeg ikke at få at vide.
Men der var jo ingen i haven.
De er måske kørt forkert. De render jo ud og ind af folks huse.
Du må ikke risikere noget. Giv mig din nøgle til kirken.
- Hvad kan jeg gøre? - Ring til Louis og ryd op her.
Hvornår kommer dr. Hansen?
Bed ham ringe straks.
Han må have glemt, vi skulle spille. Tak.
- Hvem er det? - Iben Skjern.
Er det Dem?
Den er nok brand- og dirkefri for nogen.
- Kristen kan godt komme frit frem. - Han er her ikke.
Han stak af fra sin brors hus.
Hvor ved De det fra? Var De med?
Ingeborg ringede og sagde, det var falsk alarm.
Gudskelov.
Så har han været her. De kan godt sige det til mig.
Hvilket?
Mig kan De godt stole på. Jeg hader dem.
Jeg mener ikke Dem, men tyskerne.
- Mig hader De ikke? - Hvorfor skulle jeg dog det?
Må jeg sidde? Jeg har spænet hele vejen.
Det er en rar lejlighed. De var den klogeste af os to.
De kan leve, som De vil, uden alt det vrøvl.
Vi har vel alle vores vrøvl. Vil De have en kop te?
Har De ikke noget stærkere?
Her er da en sjat.
- For det meste bor jeg ikke hjemme. - Hvor så?
Hos Jenny, kørelærerens kone. Når han har fri fra brunkullene, flytter jeg.
Det var da et held, De var der nu.
- Det er skægt … - Hvilket?
At jeg sidder her.
Det første år, jeg var gift, kunne jeg have flået håret af Dem.
Først troede jeg, det var, fordi han hellere ville have Dem.
Men det var også min egen skyld. Jeg skulle aldrig have taget ham.
- Men det har han vel fortalt? - Det har vi aldrig diskuteret.
- Hvad taler De så om? - Der er så meget andet.
Musik, bøger og nu krigen.
Det er underligt. Kristen og jeg taler aldrig sammen.
Vi mener det samme om krigen. Jeg ved også, hvad han laver …
Men enten skændes vi, eller også holder vi kæft.
Eller siger vittigheder.
Hvor er han nu? De har ham vel ikke inde i skabet?
Nej, han er over alle bjerge.
Er De ked af, jeg ikke kan fortælle hvor?
Nej, det er jo det, jeg har prøvet på at sige …
De må gerne beholde ham.
Tak for skænken.
Tag telefonen. Jeg finder selv ud.
Ja?
Endelig … Det var ikke noget alligevel.
Men du må hellere komme herhen.
Lyder jeg underlig?
Det kommer nok af, at jeg lige har fået en stor pakke forærende.
- Hvor er Boldt? - De har slået ham ned.
Kassen!
- Den er tom. - Den anden kasse.
Den med rationeringsmærkerne? Den er også tom.
Tag lige og hjælp. De har overfaldet ham.
Har der været slagsmål?
- Det skulle meldes til politiet. - Så må De ringe til Buchenwald!
- Er det slemt, Boldt? - Ja … åh!
Jeg er lige ved at misunde fru Svendsen.
Du har da dit at se til. Men du kan godt få pladsen igen.
Det skulle være for at få lov til at se brudeparret.
Det er sørgeligt. Hvad ville fru Møhge ikke have sagt?
Ja, den gamle tidselbider vogtede datterens dyd.
Hun daskede oberst Hachel, fordi hun troede, han ragede på datteren.
- Tal ikke ondt om de døde. - De er efterhånden døde alle sammen.
Nu kan de rage videre, hvor de er havnet.
Der havner vi måske alle inden længe.
Nu er tyskerne vel snart slået til plukfisk.
Så får du vel Lauritz hjem igen?
Ham skal man aldrig vente, før man ser ham.
- Nu tager jeg på landet. - Det har du tid til?
Det er forretninger. Hvad ellers?
Skal han på hospitalet?
Nej, det er kun kødsår og en forstuvning.
Han så ellers grim ud.
Det er blevet sport at lave private opgør med sortbørshandlere.
Det var aldrig sket i Sofus Betjents tid.
- Hvor er Sofus Betjent? - Gået under jorden.
Vil De ikke have en tår med, doktor? De kan selv lave den.
Ellers tak. Jeg er egentlig til bryllup.
Det er sgu sandt. Hils den kyske brud.
Undskyld.
Nå, der er du endelig.
Hvad hører man? De har drukket dus med frk. Friis.
- Har vi drukket på det, Louis? - Næ, men det var bare på tide.
- Så skal man da ønske til lykke. - Med hvad?
Så skal De jo … ligesom Frederik og jeg.
Så vidt kommer det desværre aldrig, frk. Misse. Fru …
Andersen.
Fru Møhge Andersen. Skal jeg ikke kalde mig det?
Jo, gør du bare det.
Jeg hedder Oscar og min hustru fru Margrethe Oscar Andersen.
Kurt hedder Kurt Oscar Andersen -
- og purken der hedder Robert Oscar Andersen.
- Sådan bruges det meget nu. - Virkelig?
Er flytningen overstået?
Ja, men det var svært at få Frederiks ting på plads.
- De tog vel ikke det hele med? - Næ, knægten der fik spisestuen.
Den takker vi dig for, onkel Frederik.
I den serverede din tante så mange gode måltider.
Og det forpligter, som jeg også sagde til Margrethe.
Men Frederiks soveværelse står i mit gamle værelse.
Jeg har jo ligget i mors seng i mors soveværelse …
… Siden dengang.
- Godt, lejligheden er rummelig. - Ja, Frederik havde så meget med.
Og mors gamle ting skulle gerne blive stående.
Du skulle prøve tungen, Oscar.
Og I to kunne få fri fra skole?
- Vi har lus. - Hvad har I?
- Skolen har lus. Den er lukket. - Det var dog frygteligt.
Margrethe har været der med tættekammen.
Jeg har haft fnat.
- Helle, det taler man ikke om. - Når det nu er rigtigt.
Ja, Misse, der skal noget til at få opvarmet spisestuen i disse tider.
Men denne dag er noget særligt.
Du går ind til et nyt liv.
Du har valgt dagen i dag -
- fordi det var din mors bryllupsdag.
Hun valgte sikkert samme dag, fordi det var Slaget på Reden.
Den kvinde havde sans for den nationale storhed -
- og værgede for sig til det sidste.
Ja, sådan var lille mor.
Selv om tante Møhge også lærte dig at gå til modstand -
- så har dit hjerte kapituleret.
Du har fundet den mand -
- som du skal 'dele bord og … seng med'.
Fy, Hans Christian.
Tænk, om tante Møhge kunne høre dig.
Lad mig nu tale til din brudgom. Vi har kendt Misse i mange år.
Tante Møhge skærmede Misse mod livets onde sider.
Vi håber, at De, Frederik Andersen, vil gøre det samme.
De vil altid være velkommen i dette hjem -
- og hos Misses andre venner.
Jeg skal nok komme.
Mon ikke tiden var inde til at råbe en skål for brudeparret -
- som tør gifte sig i en moden alder og i så ond en tid.
De deler nok vores håb om, at Danmark snart må blive frit.
Brudeparret længe leve.
Hurra, hurra, hurra!
Hurra!
Selv om der ikke bliver noget af det, så skal du smage min te.
Hvad er det?
Vores egne æbler og nogle blade. Jeg har haft til hele vinteren.
Det smager søreme godt. Lav en fabrikation.
Jeg har nok at gøre med at fabrikere her i huset.
Den slags når jeg aldrig mere.
Du må have meget at se til, siden du kan lægge penge til et hus.
- Men der er jo andre huse end mit. - Ikke som det …
Jeg har gået og tænkt, hvad jeg kunne få ud af det.
Der kunne blive mere plads. Jeg har også lagt wc ind.
Jeg regnede nu ikke med, at det blev til noget.
Din svigersøn har sagt, jeg godt kunne lade være.
- Sagde Mads det? - Han væddede oven i købet.
Det troede jeg ikke, Mads gav sig af med.
Det er vel kun, fordi han var så bomsikker.
Det kan ikke være meget, han væddede?
Jo, han sagde, at han kendte dig ud og ind.
Nå, det regner han med?
Ja, ellers havde han vel ikke væddet 200 kr.
Tak for te.
Jeg vil gerne ned til min boks.
Mads, lige et øjeblik.
Det er så papirerne. Bankdirektøren er her lige straks.
Hvad er det, jeg hører?
- Vi skal høre bryllupsklokker? - Krigen skal være forbi først.
Det kan vist ikke vare længe. De søger lejlighed?
Ja, for vi bor på pensionat. Det er ikke nemt at finde noget.
Ville De være interesseret i det nye sociale byggeri?
- Jo, men mange er skrevet op. - Jeg kan lægge et ord ind for Dem.
- Er det sandt? Kan man det? - Vi får se.
Jeg kender borgmesteren. Han er formand for boligforeningen.
De aner ikke, hvor glade vi ville blive.
Tusind tak, direktør Skjern.
- Det må jeg nok sige. - Næsten for godt til at være sandt.
- Du skal gå i aften, ikke? - Ja.
- Jeg vidste det, da jeg så ham der. - Nu varer det ikke så længe.
Det bliver mærkeligt at have hinanden hver aften.
Og nat, ikke at forglemme.
Så er der farvelsnitter.
- Vi skal gå nu. - Allerede?
Frederik og jeg skal nok blive. Ikke, Frederik?
Oscar, nu er tungen kommet på bordet igen.
Med forlov.
- Gik det, som det skulle? - Ja, det hele blev samlet op.
Tak skal du have.
Når det her er forbi, hvad så?
Så bliver det som i eventyrene. Alle får hinanden -
- og lever lykkeligt til deres dages ende.
Det lyder næsten for godt til at være sandt.
Der var nogen, der skød.
Det er ikke i vores gade.
- 1 holder gasrationen nu. - De bruger to høkasser.
- Hvor har du den fra? - Fra din brors byttecentral.
Tænk, at nogen kan skille sig af med Brahms' klavertrio.
Så hellere det sidste sæt tøj.
Så blev man nødt til at ligge i sengen og høre Brahms.
Den der tager trioen fat i, når vi igen får tid.
Den er svær. Tror du, vi kan?
Til den tid kan vi alt. Alt!
Hallo?
Det er Louis.
Ja?
De har skudt Poul.
Er han …
- Det mente Martin. - Jamen du sagde, det gik godt.
De ventede på ham, da han kom hjem.
Det må være en stikker. Louis og jeg går under jorden.
Du rømmer det, der skal rømmes her -
- og så flytter du hen til din søster.
Hvis der bare er det mindste -
- så ved du besked. Der må ikke ske dig noget.
Jeg klarer mig.
Sig det til Mads. Det, der skal siges.
Det kommer ikke bag på mig.
Jeg har advaret min bror, men han gør, som det passer ham.
Det andet … er jo frygteligt.
Han skulle jo giftes med …
Ja, det gør det ikke mindre frygteligt.
- Jeg må over i banken. - Kan jeg gøre noget?
- Ved De, hvor Iben opholder sig? - Det har hun selv fortalt mig.
- Taler De sammen? - Ved tilfældige lejligheder.
- Hun bor hos en veninde. - Hvad er det dog for en uorden?
Jeg har måske en mani med, at alt skal være på rette plads.
Det går måske nemmere med forretninger end med mennesker.
Det var pænt af Dem at komme.
Bestyrelsen kommer kl. 11.
- Bankdirektøren? - Han måtte rejse nogle dage.
Det var jo et chok. Også at hun kom her til morgen.
Jeg vil godt tale med hende.
Hvorfor skulle jeg ikke gå herhen? Arbejdet skal jo gøres.
Nu mangler vi jo …
Alle havde fundet det naturligt, hvis De var blevet hjemme.
Poul blev skudt lige uden for pensionatet.
Jeg vidste med det samme, det var ham.
- Kender De ingen derhenne? - Jo, men de var også ude af den.
Lige efter, da de råbte nede i gaden, og ambulancen kom …
Det var så forfærdeligt.
Ja, det gør mig ondt.
Samtidig stod der en sindssyg mand og råbte på nattero -
- på en altan overfor.
Da vi prøvede på at sove, brølede han et eller andet.
Clausens Pensionat ligger ellers i et stille kvarter.
Det lød, som om det kom fra frk. Møhges hus.
Det var så uhyggeligt. Ligesom en forbandelse.
Hvis De tror på Gud, må De vide, at alt dybest set har en mening.
Og den er aldrig en forbandelse.
Jo … for mig ender det altid skidt.
Her skal vi have soveværelser og styrtebad.
- Hvor? - I lejligheden nedenunder.
- Kan du tage den? - Huset er jo mit nu.
- Hvad så her? - Her holder forretningen til.
Og jeg vil bygge ud her … Jeg har ikke brug for hønsegården.
- Det er ellers dejligt med høns. - Ja, for du har bare ædt dem.
- Hvad med sømandens lejlighed? - Der beholder vi maskinerne.
Hvis han ikke kommer hjem, ramler jeg hans vægge ned.
Når der en gang har boet nogen, skal den lejes ud igen.
Fede, få fat på en murer og en tømrer.
Mon ikke Lauritz vil glo en omgang?
Det er også meningen.
Skal du ikke have skødet med i skuffen?
Næn, det skal en tur i byen og vises frem.
Har du set de knoldesparkere ovre hos Varnæs?
- Det er 50 kraver med hulsøm. - De andre er også udsolgt.
- Jeg skal lige op til chefen. - Jeg kan godt tage imod kraverne.
Det er en privat aftale.
Kom ind.
Jeg sagde til Gudrun, at vi havde en aftale.
Nå.
Det passer også.
- Huset er mit. - Det var som syv …
Der var De lige ved at bande, hvad?
- Har Katrine solgt sit hus? - Ja, men har vist købt noget jord.
Det lyder sandsynligt.
Det må jeg sige.
- Nå, De kunne godt huske det? - Ja, selvfølgelig.
- De glemmer aldrig noget med penge. - Det er ikke det eneste, jeg husker.
- Vi kan fejre begivenheden. - Ikke, hvis De kun har cigarer.
Den står her til den dag, krigen slutter.
Hos mig skal vi have kaffe og wienerbrød.
- Hvor mange damer har De? - Seks med mig.
- Og så dem, der sidder hjemme. - Og maler bakker.
Nogle syr flipper af det nederste bag på skjorterne.
- Klump, hr. Skjern. - Hvaba?
- KL.U.M.P. - Klump?
"Kongen Leve Ud Med Pakket".
Siger man sådan nu?
Jeg har lært det af Deres svigerfar.
Nå, men så … klump.
Netop fordi vi hader brutalitet og hader, at magt skal være ret -
- vil vi ikke lade os indfange af den tyske kampagne -
- hvor propagandaplattenslageren Goebbels slår medlidenhedens mønt -
- af den stakkels, hjemløse og uskyldige tysker.
Som tyskerne var modbydelige som sejrherrer -
- er de ynkelige tabere.
Nu skal flygtningestrømme tale deres sprog …
Det går så stærkt, at man dårligt kan følge med.
Hvad vil du nu, Ulla?
Det med lejligheden bliver jo ikke til noget nu.
- Du kan få Arnolds værelse. - Der har du jo frk. Jørgensen.
- Det kunne vi lave om på. - Hvad så med hende?
- Hun kan vel bo i pensionatet igen. - Hun tjener ikke så meget.
- Hun påskønner ikke at bo her. - Hun hjælper da meget til.
Hvornår? De arbejder i døgndrift hos Agnes Jensen.
Og hun brokker sig, hvis Hansi skal sove hos hende.
- Hun skal vel også have sin søvn. - Det skal vi vel alle. Får du din?
Du har rande under øjnene og gør ikke noget ud af din påklædning.
Det kan være smukt at sørge, når man gør det rigtigt.
Rigtigt?
Med hovedet løftet og tøj, der passer.
- Som da jeg mistede Arnolds far. - Jeg var så lille dengang.
Hele byen talte om, hvor smukt jeg bar det.
Mor har fortalt, at I levede som hund og kat.
- Går du? - Ja, jeg må hjem og sove.
- Når du siger, det er så vigtigt. - Sov på, om du vil flytte herhen.
Ulla?
Jeg hørte om det. Det gør mig meget ondt.
- Kan jeg gøre noget for dig? - Ja, lad mig være i fred.
Jeg ville jo bare … Jeg ville jo gerne hjælpe.
Hjælpe? Med hvad?
Det bedste, der er sket, er, at du er flyttet hjem til os.
- Tro ikke, det varer evigt. - Du fylder så godt.
Et vink om, at jeg spiser for meget?
Du ved godt, hvad jeg mener. Ellers er her så tomt.
Ulrik og Regitze ser vi næsten aldrig.
Togforbindelserne fra København er jo ikke de bedste.
Skolen er lukket.
Stuver de nu flygtninge i de private skoler?
Nej, men Hitler er død. Det har frk. Mikkelsen sagt.
Tænk, at vi skulle høre det fra dig, lille skat.
Hun skulle næsten have en kage.
- Har I hørt det? - Ja, fra Helle.
- Der skal flages på halv i tre dage! - En skam, vi ikke kan finde flaget.
Vi kan råbe hurra, hvis Laura kan finde noget at skåle i.
- Bare tyskerne ikke kan høre os. - Den ene er gammel og bovlam.
Og den anden er i den skolepligtige alder.
Selv frk. Hollenberg kunne ikke falde for nogen i det udvalg.
Mind mig ikke om frk. Hollenberg.
Der har vi minsandten Misse.
Vi har ikke set dig siden brylluppet.
Det var da en overraskelse.
Ja, nu er han jo død.
Ja, det lettede.
- De skal blive her og fejre det. - Ser I sådan på det?
Tænk på, hvad tante Møhge ville have sagt.
Lille mor ville måske ikke have brudt sig om ham.
Det tænkte jeg selv bagefter. Men alligevel …
Helle kom hjem og fortalte det. De har lukket skolen.
Frederik underviste ikke mere, så hvordan …
Hvor er din Frederik for resten?
Han ligger derhjemme. Han fik jo en slem forkølelse.
Er han syg?
Jeg har jo lige fortalt, at han er død.
Død?
Stakkels Misse.
At du ikke fik lov til at være gift lidt længere.
Men så oplevede jeg at blive enkefrue.
Ligesom lille mor.